Графіті - мабуть один з найбільш недооцінених видів мистецтва, - вважає блогер posterrr. - Мало хто знає імена сучасних геніїв вуличного живопису, в книжкових магазинах не знайти збірників репродукцій настінних картин, а в туристичних путівниках нема жодної фотографії графіті (нехай навіть воно у сто разів геніальніше за типовий пам'ятник Леніну/Шевченкові чи чергову пересічну церкву, що красуються на обкладинці)...
Виправляю таке несправедливе ставлення в масах до графіті, озброююсь фотоапаратом і вирушаю на пошуки вінницьких настінних картин.
Колись я вже розміщував звіти про першу порцію вінницьких графіті. Тепер же слідує нова порція шедеврів на вулицях Вінниці.
Почну добірку графіті з центру. Практично на центральній вулиці міста - Соборній - з тильного боку обласного БТІ загубився куточок старого Нью-Йорка, з його традиційними жовтими таксі на тлі Манхеттенського мосту.До речі, цей куточок Америки намальований тут не випадково - в будівлі за стіною крім БТІ розмістився ще й бутік "Манхеттен", так що дякувати за графіті потрібно саме їм.
Ну і про всяк випадок, для тих, хто погано орієнтується у вінницьких установах, наведу більш точну адреса Манхеттенського мосту: він знаходиться на задній стіні кутового будинку на перетині вулиць Михайла Кропивницького та Соборної.
2.
Від БТІ переміщаємося на центральну площу міста і минаючи жахливу громадину міськради спускаємося вниз по вулиці Пушкіна, де на стіні будинку № 9 оселилися панди.
Стіна з пандами виходить у двір, таке враження, що це просто мешканці будинку вирішили урізноманітнити монотонність фасадних барв.
3.
Тут же неподалік, на вулиці Козицького компанію вже відомим головам Че Гевари і Каддафі складає куди більш дружелюбна мультяшна голова.
Більш того, добрий мультик приносить ще й реальну користь вінничанам, оскільки його намальовано на бетонній плиті якою "тимчасово" закритий відкритий каналізаційний люк. Так що у перехожих, що ловлять ґав набагато більше шансів вчасно побачити квітчастий бетон під ногами і не спіткнутися об нього))
4.
Тепер же перемістимося на вулицю В.Стуса, де за "старим" корпусом мед.універа причаївся увінчаний квітковою гірляндою примат. Напевно, ця мавпочка символізує студента-медика, що здав сесію :)
5.
Там же по сусідству незрозумілий лисуватий і блідий суб'єкт зі святковою трубочкою в роті і в парадній краватці. Напевно це вже викладач під час відзначення кінця сесії :)
6.
Перетин вулиць Гоголя та Хлібної прикрашено осіннім пейзажем.
7.
На задній стіні архіву по вулиці Пирогова № 12 сховався незрозумілий дядечко з очима іксиком.
8.
У центральному парку прибудову до ресторану Першотравневий окупували якісь фантастичні інопланетні мухи та інші роботи.
9.
Від Первомайського ресторану підемо по вулиці Першотравневій, де в дворах в районі 55-го будинку знаходимо ще один виводок панд, які дуже навіть непогано переносять аж ніяк не першотравневу погоду.
10.
Крім підсніжних панд вулиця Першого Травня може похвалитися й іншими тваринами, наприклад цим космічним зайцем на будинку № 7.
11.
Переходимо на інший берег Південного Бугу і на розі вулиць Нансена і Коцюбинського пірнаємо в бібліотечні двори. Як і личить бібліотеці, її стіни зовсім не голі, а уставлені безліччю книг.
12.
На іншій будівлі ще одне цікаве графіті, яке символізує радісний стан просвітлених читачів бібліотеки :)
13.
У зоо-вет-центрі по-сусідству "не відстають" від бібліотечних сусідів і радують своїх відвідувачів власними асфальтними графіті.
Втім, я навіть обмовився, оскільки "ветеринари" як раз таки випереджають "бібліотекарів" - їх графіті з'явилися набагато раніше книжкових. Та й з вулиці першим діло видно саме ці котячі лапки, по слідах яких вже можна дійти і до книг.
14.
"Центр підліткових клубів" на вулиці Фрунзе, 65 також намагається привернути увагу до себе настінним живописом.
15.
А тепер перенесемося до чорта в зуби на самий край Вінниці - в район під назвою Тяжилів.
16.
Стіни тяжилівської бібліотеки (вул. Баженова, 32) також прикрашає графіті. Як виявилося, цього літа у Вінниці проходив арт-проект "Інтервенція", в ході якого прикрашалися стіни міських бібліотек. Сподіватимуся, що справа не закінчилася всього лише двома роботами.
17.
Картинка наочно демонструє, наскільки важкий труд бібліотекарки :)
18.
Ну і раз я вже побував на одному кінці міста, то перенесусь і на інший - в Сабарів, де на кінцевій автобусній зупинці всіх зустрічає така гарна дівчина.
На жаль, Сабаровом закінчується не тільки Вінниця, але і мій запас свіжих місцевих графіті. Ну та нічого, будемо чекати на продовження :)